Питання про нібито виділення чинопослідування шлюбу зі шлюбної євхаристійної Літургії - Гоголь, Василь (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2014)
Головним аргументом на користь цього припущення є наявність у чині вінчання ряду паралелей з чином Літургії: літургійного виголосу, служби читань (Апостола і Євангелія), сугубої і прохальної єктеній, молитви Господньої «Отче наш». Однак чи є вони первісними? Виявляється, що ні. Виголос «Благословенне царство» спочатку не був виключно літургійним, у пам‘ятках студійської епохи він зустрічається на початку дуже багатьох служб. Псалом 127-й на початку, «Отче наш» перед Причастям і спільною чашею, додаткові молитви з‘являються в рукописах чину вінчання тільки з XI століття. Служба читань (Апостол, Євангеліє, сугуба єктенія) в рукописах перед XIV століттям зустрічається вкрай рідко і регулярно описується тільки від XV століття. Словом, звичайне зіставлення рукописних свідчень про порядок чину вінчання приводить до висновку про існування тенденції поступового наближення чину вінчання до літургійного, але не навпаки.