Морально-богословський аспект інтелектуального розвитку особистості - П’яста, Руслан; Нагорняк, Нестор (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2026)
Внаслідок стрімкого розвитку секуляризації та занепаду загальноприйнятих цінностей, постає проблема ідентичності особи. Бути собою – це питання не суспільства чи держави, але особистого вибору людини. Недоліком сучасної особистості є набута слабкість та страх приниження до виявлення власної позиції у соціумі. Особа, зазвичай, піддається впливу натовпу. Це означає робити те, що інші вважають за правильне, модне, смішне і т. д. При цьому, особистість втрачає всі дані їй, освітою й сім’єю, добрі звички та чесноти. Переважно це стається тоді, коли людина переходить із культурного середовища до секуляризуючого (те, яке втратило цінності). Втрата цінностей призводить до загублення власної мети та сенсу свого існування. Як бути собою? Чи може ця звичка привести людину до успіху? Як віднайти власну ідентичність? Є тут також загроза підміни понять – це «моралізуючий атеїзм», якщо його можна так назвати. Антропологічна позиція в соціумі, що пропагує світогляд, ніби без Бога можна бути взірцем доброти і правди. Таку філософську концепцію ще називають «новий атеїзм». Тож у даній статті ми будемо досліджувати науково-богословський аспект звички «вчитися», а також вплив читання на розвиток особистості. Слід зазначити, що вивченням методів навчання та їх реалізацією, більшою мірою, займається педагогіка. Однак, богослов’я теж відіграє важливу роль в даному питанні, оскільки перші університети Європи були створені Католицькою Церквою, а праці відомих церковних учителів та доктрина Церкви загалом демонструють одностайність в цьому питанні.