Вплив Мирослава-Івана Любачівського на правотворення в Українській Греко-Католицькій Церкві - Каськів, Олег (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2025)
У статті здійснено богословський аналіз впливу діяльності Глави УГКЦ Мирослава Івана Любачівського на правотворення в даній Церкві. Після повернення в Україну у 1991 р. очолив відродження Церкви. За висновками дослідників постаті Любачівського, а також церковних діячів, він став символом виходу УГКЦ з підпілля. Універсальність та багатогранність мислення, широкий світогляд, саме час змусив Любачівського бути не лише душпастирем, але політиком в період, коли радикалізм означав би лише загострення конфліктів. Глава УГКЦ змушений був маневрувати між Ватиканом, “підпільниками”, офіційною позицією тогочасної влади і водночас постійно приймати рішення, які б у подальшому сприяли розвитку УГКЦ. Для розвитку Церкви важливо було розпочати процес правотворення УГКЦ, тобто створення свого партикулярного (помісного) права. Глава Церкви розпочав правотворення через скликання Соборів, Синодів та в перше в історії церковного законодавства створив комісію по правотворенні в УГКЦ.