Роль жіночого чернецтва в боротьбі за легалізацію УГКЦ - Перхун, Ярослав; Маслій, Ольга (с. Андрея) (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2020)
Процес виходу УГКЦ з підпілля в 1980-х рр. був тісно пов’язаний з чернецтвом. Монашество залишалося складовою інституцією УГКЦ упродовж усього часу заборони Церкви під радянською владою. Рух за легалізацію Церкви тривав понад 40 років, починаючи з 1946 р., коли Церква офіційно припинила своє існування на неканонічному Львівському псевдособорі, всі греко-католицькі єпископи на чолі з митрополитом Й.Сліпим були арештовані, а згодом засуджені до різних термінів ув’язнення. Протягом усього періоду переслідування інституції УГКЦ демонстрували свою стійкість, незважаючи на негативне ставлення радянської влади до релігії загалом і пропаганду войовничого атеїзму. Владні структури в різний спосіб викорінювали релігійні переконання, закривали і перетворювали на господарські будівлі храми УГКЦ, радянська система була впевнена в незворотності процесу – самоліквідації «залишків уніатства». Вагомий внесок у справу легалізації УГКЦ зробили черниці.