Стосунки між лікарем і особою з психічними розладами - Бойко, Ігор (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2007)
Для багатьох людей страждання, спричинене хворобою, є незрозумілим явищем, а нерідко доказом проти існування доброго Бога. У багатьох випадках питання хвороби та болю, якого вона завдає, викликає відкрите обурення проти самого Бога, стає причиною Його відкинення, призводить до заперечення Його існування. Чимало людей запитує себе: "Якщо Бог справді існує і Він є добрим, то як тоді можна пояснити хворобу, біль і страждання? Чому Бог дозволяє страждання невинних осіб, війни, кровопролиття, природні катаклізми? Чи милосердний Бог не мав би мати милосердя до своїх дітей?" Людина слушно запитує про значення свого страждання й на людському рівні шукає відповідь на ці питання. Вона часто ставить їх Богові, ставить їх і Христові. При цьому людина не може оминути увагою, що Той, кому вона ставить своє запитання, сам страждає, однак бажає відповісти їй з хреста, осердя власного страждання. Проте іноді потрібно часу, навіть доволі багато часу, щоб стати готовим внутрішньо прийняти цю відповідь. Христос не дає прямої чи абстрактної відповіді на запитання людини про значення хвороби, страждання чи психічних розладів. Людина чує Христову спасенну відповідь настільки, наскільки стає цчасником Його страждань. У міру того, як людина бере свій хрест, духовно єднаючись із Христовим хрестом, перед нею дедалі більше відкривається спасенне значення страждання.